Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Често људи постављају разна питања везана за употребу акустичне гитаре у разним ситуацијама, па би било корисно да се неки предлози и сазнања сакупе на једном месту.
Пре свега, да претресемо пар основних начина како акустична гитара може да буде озвучена.
МИКРОФОНСКА ОЗВУКА
Ово је свакако најприроднија озвука која нам даје праву звучну слику акустичног инструмента. Будући да најверодостојније преноси звук акустичне гитаре, микрофонска озвука не захтева да се гитариста посебно прилагођава, може да свира потпуно исто као и када вежба код куће. Међутим, неопходно је да се мирује, да се не мења одстојање од микрофона, а у зависности од врсте микрофона пожељно је да се ни мало не мења ни угао у односу на микрофон. Генерално је код оваквог озвучавања потпуно неупутно померати се, и вероватно су гитаристи који су прошли кроз школовање за класичну гитар једини одмах спремни да се нађу пред микрофоном, будући да су током школе упућени на то да седе увек у истом положају и да се што мање крећу док свирају. Ту још вреди поменути и проблеме с микрофонијом, који се лако јаве код било ког инструмента с резонаторском кутијом, а посебно код акустичне гитаре која заправо спада у тихе инструменте, а што се више појачава сигнал из микрофона све је већа опасност од појаве микрофоније. Ако се узме у обзир да су су динамички микрофони скоро неупотребљиви за озвучавање акустичне гитаре, и да су нам потребни кондензаторски микрфони за овај задатак, опасност од појаве микрофоније је још већа, будући да су кондензаторски микрофони осетљивији.
Дакле микрофонска озвука даје идеалне тонске резултате, али само у веома ограниченом броју ситуација, и често је врло непрактична за наступе.
ПИЕЗО ОЗВУКА
Ово је најчешћи вид озвуке, и може да се нађе и на почетничким моделима, све већ уграђено у гитару која је сасвим приступачне цене. Најчешће је испод седла смештен пиезо елемент. Укратко ћу да опишем принцип рада. Пиезо елемент је кристална структура која реагује на притисак и вибрације, и будући да се на гитари налази у "сендвичу" између седла и кобилице, свакако може лако да упија вибрације жица, али и вибрације горње плоче резонатора.
С једне стране је пиезо изузетно практичан као озвука, делује као да нема ништа једноставније него повезати тако озвучену гитару преко кабла с појачалом или разгласом, и готова прича. Гитарста може да с креће по сцени, да устаје и седа, и да све то нема никаквог утицаја на јачину сигнала. Такође код овакве озвуке остаје потпуно слободан звучни отвор, који онда може и да се затвори гуменим чепом што нас ослобађа готово свих тегоба са микрофонијом.
Међутим, пиезо даје тон који само личи на тон акустичног инструмента, али је у много чему битно другачији. Као прво, потребно је да се човек навикне на динамику код гитаре која је овако озвучена, не вреди да се ослони на навке које има када свира гитару без озвуке. Са пиезом је гитара једноставно преосетљива, и у суштини постоји далеко мањи маневарски простор. Сасвим суптилно окидање жица је доста гласно, а темпераментније окидање акорада какво користимо на неозвученој гитари једноставно не долази у обзир. Друго, тон добије неки перкусивни крактер, уме да делује прштеће, и то се посебно чује баш код гласнијег свирања. Дакле, пиезо тражи доста меку десну руку. Ово није никаква несавладива препрека, али је битно да се помене јер свирање неозвучене гитаре и гитаре озвучене пиезом једноставно није потпуно иста ствар, другачији је осећај. Зато је за гитаристе који планирају да наступају с овако озвученом гитаром препоручљво да макар повремено вежбају прикопчани на појачало или разглас.
Све у свему, пиезо је компромисно решење, зарад практичности у употреби се одричемо извесних тонских карактерстика акустичног инструмента. Нешто од тих проблема с тоном можемо да премостимо разним елетронским помагалима, претпојачалима намењеним акустичној гитари, а та претпојачала варирју по димензији од величине обичне гитарске педале до рек уређаја.
МАГНЕТИ
На звучни отвор гитаре могуће је да се закачи магнет, и најчешће је могуће монтирати тај магнет тако да се лако и ставља и скида без икаквих модификација инструмента. Ово представља посебну погодност за музичаре који не желе да мењају било шта на гитари, посебно ако се ради о старијој гитари или раритету. Музичар је с оваквом озвуком покретљив на сцени, исто као са пиезо озвуком, и то је очигледна предност у односу на микрофонску озвуку.
С друге стране, магнети који се монтирају на звучни отвор имају и своје недостатке. Прво, умеју да буду склони микрофонији, а будући да су намештени на звучном отвору више није могуће да се тај отвор затвори гуменим чепом који спречава појаву микрофоније. Друго, што се тиче тона они су нетранспарентни, не добијемо прави тон акустичног инструмента. Има људи који тврде да је то тон који је готово идентичан електричној гитари. То свакако није сасвим тачно, али је чињеница да тон овако озвучене гитаре подсећа на тон електричне гитаре у одређеним аспектима.
Како су магнети за акустичне гитаре релативно дуго у употреби, и како су се развијали с временом, разни проблеми су у међувремену отклоњени, и заиста данас има магнета којима је мало тога могуће замерити, али ту углавном причамо о релативно скупим магнетима. Оно што остаје као непремостив проблем јесте тон који и даље није прави тон акустичног инструмента, него само довољно личи да у одређеним музичким жанровиа може да прође као тон акустичног инструмента.
КОМБИНОВАНА ОЗВУКА
Да би се премостили неки од горе наведених проблема често се прибегава разним комбинованим решењима, којих има много, и није могуће побројати их све у овако кратком осврту на овај проблем, па ћу да набројим неке основне категорије комбиноване озвуке.
Комбинација пиезо озвуке и микрофона који је уграђен у гитару (налази се унутар резонатора) даје нешто природнији тон акустичне гитаре али то и даље није баш оно што се тражи. Пре свега, ми перципирамо онај звк инструмента који трепери у ваздуху ван резонатора, а овде је микрофон смештен унутар резонаора, дакле има другачију ревербацију. Коначно, и даље је присутан тон пиезо озвуке. Музичар је покретљив на сцени, али постоји солидна могућност појаве микрофоније. Наравно, скупљи модели се понашају боље у том погледу.
Комбинација магнета и микрофона који је смештен унутар резнатора је технички другачија комбинација, али уме да пати од сличних проблема ко и претходно наведена категорија. Мој утисак је да оваква озвука ипак даје нешто природнију боју тона од комбинације пиезо елемента и уграђеног микрофона, али и то доста зависи од ценовне класе. Најскупљи модели имају врло срећно решен пробем микрофоније, и дају заиста леп тон.
Комбинација магнета и класичног микрофона постављеног испред гитаре и комбинција пиезо озвуке са микрофоном испред гитаре даје доста добре резултате у одређенм сценском контексту. Микрофон хвата прави тон акустичног инструмента, а пиезо или магнет постижу оно што у свирању с бендом уме да буде доста проблематично код гитара озвучених само микрофоном – ова комбинација чини гитару присутнијом у миксу, како тонци воле да кажу – тон добије „тачку“. Међутим, остају сви проблеми везани за непракичност микрофона.
_____________________________________________________________________
Кад се све ово узме у обзир, јасно је да не постоји једно идеално решење за сваку ситуацију и за сваки музички жанр. У следећем наставку писаћу о препорученим применама разних видова озвуке.
Пре свега, да претресемо пар основних начина како акустична гитара може да буде озвучена.
МИКРОФОНСКА ОЗВУКА
Ово је свакако најприроднија озвука која нам даје праву звучну слику акустичног инструмента. Будући да најверодостојније преноси звук акустичне гитаре, микрофонска озвука не захтева да се гитариста посебно прилагођава, може да свира потпуно исто као и када вежба код куће. Међутим, неопходно је да се мирује, да се не мења одстојање од микрофона, а у зависности од врсте микрофона пожељно је да се ни мало не мења ни угао у односу на микрофон. Генерално је код оваквог озвучавања потпуно неупутно померати се, и вероватно су гитаристи који су прошли кроз школовање за класичну гитар једини одмах спремни да се нађу пред микрофоном, будући да су током школе упућени на то да седе увек у истом положају и да се што мање крећу док свирају. Ту још вреди поменути и проблеме с микрофонијом, који се лако јаве код било ког инструмента с резонаторском кутијом, а посебно код акустичне гитаре која заправо спада у тихе инструменте, а што се више појачава сигнал из микрофона све је већа опасност од појаве микрофоније. Ако се узме у обзир да су су динамички микрофони скоро неупотребљиви за озвучавање акустичне гитаре, и да су нам потребни кондензаторски микрфони за овај задатак, опасност од појаве микрофоније је још већа, будући да су кондензаторски микрофони осетљивији.
Дакле микрофонска озвука даје идеалне тонске резултате, али само у веома ограниченом броју ситуација, и често је врло непрактична за наступе.
ПИЕЗО ОЗВУКА
Ово је најчешћи вид озвуке, и може да се нађе и на почетничким моделима, све већ уграђено у гитару која је сасвим приступачне цене. Најчешће је испод седла смештен пиезо елемент. Укратко ћу да опишем принцип рада. Пиезо елемент је кристална структура која реагује на притисак и вибрације, и будући да се на гитари налази у "сендвичу" између седла и кобилице, свакако може лако да упија вибрације жица, али и вибрације горње плоче резонатора.
С једне стране је пиезо изузетно практичан као озвука, делује као да нема ништа једноставније него повезати тако озвучену гитару преко кабла с појачалом или разгласом, и готова прича. Гитарста може да с креће по сцени, да устаје и седа, и да све то нема никаквог утицаја на јачину сигнала. Такође код овакве озвуке остаје потпуно слободан звучни отвор, који онда може и да се затвори гуменим чепом што нас ослобађа готово свих тегоба са микрофонијом.
Међутим, пиезо даје тон који само личи на тон акустичног инструмента, али је у много чему битно другачији. Као прво, потребно је да се човек навикне на динамику код гитаре која је овако озвучена, не вреди да се ослони на навке које има када свира гитару без озвуке. Са пиезом је гитара једноставно преосетљива, и у суштини постоји далеко мањи маневарски простор. Сасвим суптилно окидање жица је доста гласно, а темпераментније окидање акорада какво користимо на неозвученој гитари једноставно не долази у обзир. Друго, тон добије неки перкусивни крактер, уме да делује прштеће, и то се посебно чује баш код гласнијег свирања. Дакле, пиезо тражи доста меку десну руку. Ово није никаква несавладива препрека, али је битно да се помене јер свирање неозвучене гитаре и гитаре озвучене пиезом једноставно није потпуно иста ствар, другачији је осећај. Зато је за гитаристе који планирају да наступају с овако озвученом гитаром препоручљво да макар повремено вежбају прикопчани на појачало или разглас.
Све у свему, пиезо је компромисно решење, зарад практичности у употреби се одричемо извесних тонских карактерстика акустичног инструмента. Нешто од тих проблема с тоном можемо да премостимо разним елетронским помагалима, претпојачалима намењеним акустичној гитари, а та претпојачала варирју по димензији од величине обичне гитарске педале до рек уређаја.
МАГНЕТИ
На звучни отвор гитаре могуће је да се закачи магнет, и најчешће је могуће монтирати тај магнет тако да се лако и ставља и скида без икаквих модификација инструмента. Ово представља посебну погодност за музичаре који не желе да мењају било шта на гитари, посебно ако се ради о старијој гитари или раритету. Музичар је с оваквом озвуком покретљив на сцени, исто као са пиезо озвуком, и то је очигледна предност у односу на микрофонску озвуку.
С друге стране, магнети који се монтирају на звучни отвор имају и своје недостатке. Прво, умеју да буду склони микрофонији, а будући да су намештени на звучном отвору више није могуће да се тај отвор затвори гуменим чепом који спречава појаву микрофоније. Друго, што се тиче тона они су нетранспарентни, не добијемо прави тон акустичног инструмента. Има људи који тврде да је то тон који је готово идентичан електричној гитари. То свакако није сасвим тачно, али је чињеница да тон овако озвучене гитаре подсећа на тон електричне гитаре у одређеним аспектима.
Како су магнети за акустичне гитаре релативно дуго у употреби, и како су се развијали с временом, разни проблеми су у међувремену отклоњени, и заиста данас има магнета којима је мало тога могуће замерити, али ту углавном причамо о релативно скупим магнетима. Оно што остаје као непремостив проблем јесте тон који и даље није прави тон акустичног инструмента, него само довољно личи да у одређеним музичким жанровиа може да прође као тон акустичног инструмента.
КОМБИНОВАНА ОЗВУКА
Да би се премостили неки од горе наведених проблема често се прибегава разним комбинованим решењима, којих има много, и није могуће побројати их све у овако кратком осврту на овај проблем, па ћу да набројим неке основне категорије комбиноване озвуке.
Комбинација пиезо озвуке и микрофона који је уграђен у гитару (налази се унутар резонатора) даје нешто природнији тон акустичне гитаре али то и даље није баш оно што се тражи. Пре свега, ми перципирамо онај звк инструмента који трепери у ваздуху ван резонатора, а овде је микрофон смештен унутар резонаора, дакле има другачију ревербацију. Коначно, и даље је присутан тон пиезо озвуке. Музичар је покретљив на сцени, али постоји солидна могућност појаве микрофоније. Наравно, скупљи модели се понашају боље у том погледу.
Комбинација магнета и микрофона који је смештен унутар резнатора је технички другачија комбинација, али уме да пати од сличних проблема ко и претходно наведена категорија. Мој утисак је да оваква озвука ипак даје нешто природнију боју тона од комбинације пиезо елемента и уграђеног микрофона, али и то доста зависи од ценовне класе. Најскупљи модели имају врло срећно решен пробем микрофоније, и дају заиста леп тон.
Комбинација магнета и класичног микрофона постављеног испред гитаре и комбинција пиезо озвуке са микрофоном испред гитаре даје доста добре резултате у одређенм сценском контексту. Микрофон хвата прави тон акустичног инструмента, а пиезо или магнет постижу оно што у свирању с бендом уме да буде доста проблематично код гитара озвучених само микрофоном – ова комбинација чини гитару присутнијом у миксу, како тонци воле да кажу – тон добије „тачку“. Међутим, остају сви проблеми везани за непракичност микрофона.
_____________________________________________________________________
Кад се све ово узме у обзир, јасно је да не постоји једно идеално решење за сваку ситуацију и за сваки музички жанр. У следећем наставку писаћу о препорученим применама разних видова озвуке.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Како одабрати која озвука обавља најбољи посао?
Микрофонска озвука је свакако идеална за соло наступе, или за наступе где су и остали инструменти акустични, превасходно жичани. Код ове озвуке је пожељно да је извођач на бини која је довољно издигнута изнад публике, и да је сама бина довољно пространа да звучници из којих се чује оно што микрофон хвата нису много близу. Овде је изузетно корисно имати помоћ зналца, тешко да гитариста ту може све сам да намести. Ово је преопширно поглавље, и свакако би захтевало да се у причу озбиљније укључи и неки тонац, али ове опште смернице су довољне да се закључи да свирати гитару озвучену микрофоном у јако тесном клубу без бине није посебно препоручљиво.
Вреди да напоменем и један изузетак. Наиме, пре нешто више од 20 година сам свирао у малом џез саставу, и ја сам свирао суви акустични џез-бокс – Gibson L5. Мој задатак је био да гитару користим као у ери свинга, да неуморно обезбеђујем хармонску пратњу. Ако сте имали прилике да чујете квинтет у коме су свирали Ренарт и Грапели, онда вам је прилично јасно како то звучи – гитара више фали кад престане да свира пратњу него што се перфектно чује док свира, и прво приметимо да фали перкусивни моменат у свирци када гитариста који пумпа акорде стане са окидањем жица. Иста је ствар рецимо и у кафанским оркестрима код нас – поред хармонике и виолине акустична гитара нема шта да тражи као соло инструмент, и углавном се чује као низ одсечних перкусивних елемената, а трајање тона је сувише кратко да бисмо могли да чујемо подлогу која пуни простор као неки тепих са синтисајзера. Управо због тога се и свира са истрзавањем, не би ли се звук попунио том хармонском подлогом, а то истрзавање чујемо као перкусивни зачин. И ту нема много велике разлике када се свира на суво, или када се свира на микрофон. Гитара се ту тешко чује у миксу, и има корисну улогу докле год се држи те свинг зоне. Силом прилика сам у том малом џез саставу свирао озвучен динамичким микрофоном. Што би се рекло – све је било погрешно у теорији, али је резултат био сасвим прихватљив за такву свирку. Да је требало да радим неки кантауторски наступ где треба да се чују лепа разлагања, и акорди који лепо звоне у простору – то би била велика грешка, ништа се то не би чуло у таквом простору и са таквим микрофоном. Ово напомињем да бисте имали у виду да су све ове информације само оквир кога можете да се придржавате, а и не морате да га се придржавате, сасвим је у реду да се експериментише. Дакле све ове информације третирајте као зицер варијанте, сценарије за ситуације када немате времена да експериментишете.
Када акустична гитара озвучена магнетом – свашта је у игри. На основу описа из претходног одељка је јасно да постоји много различитих магнета, и да им перформансе озбиљно варирају у зависности од цене. У теорији би озвучавање магнетом требало да ради релативно успешно у било којој варијанти, од малог клуба до велике сцене, с тим да бих ја јефтиније магнете избегавао у јако тесним просторима за свирку, ту ван сваке сумње вреба микрофонија из сваког ћошка. Овде не постоји дефинитивни савет ни што се тиче подешавања, ни што се тиче модела. Свакако да постоје модели који раде успешно у свакој ситуацији, али имају доста високу цену. Претпоставка је да ретко ко носи изузетно скуп инструмент да би радио релативно скромно плаћну тезгу у малом клубу, а стављати много скупу озвуку на релативно јефтину гитару и нема много смисла. Овде свакако има превише непознатих у једначини тако да је овде једини ваљан савет да се еспериментише, посебно ако постоји могућност да се позајми одређени магнет пре него што се купи.
Пиезо озвука је ван сваке сумње најбезболније решење за мале клубове. Са гуменим чепом преко отвора врло је мала шанса да дође до микрофоније, гитариста је мобилан на сцени, а озвучење је често такво да публика и не би приметила да би он могао да буде и мало веродостојнији, да боље прикаже звук акустичног инструмента. Као што са већ поменуо, уз додатну електронику и то може мало да се поправи и да звук буде доста пристојан. На већој сцени, где постоји могућност озвучавања микрофоном, пиезо и даље може да има употребну вредност у саставима где би се гитара без пиезо озвуке тешко пробила у миксу. И ово тумачите мало еластичније – постје овакви микрофони и онакви микрофони, као и оваакви тонци и онакви тонци. Неко уме да подеси чудо од тона, а неко не уме. Дакле причамо о мање-више сигрним варијантама, и не можемо да покријемо баш сваку варијанту, јер их је код озвучавања акустичне гитаре баш много, будући да се гитара користи у безброј различитих жанрова и састава.
У наредном прилогу бавићмо се разгласним уређајима и појачалима.
Микрофонска озвука је свакако идеална за соло наступе, или за наступе где су и остали инструменти акустични, превасходно жичани. Код ове озвуке је пожељно да је извођач на бини која је довољно издигнута изнад публике, и да је сама бина довољно пространа да звучници из којих се чује оно што микрофон хвата нису много близу. Овде је изузетно корисно имати помоћ зналца, тешко да гитариста ту може све сам да намести. Ово је преопширно поглавље, и свакако би захтевало да се у причу озбиљније укључи и неки тонац, али ове опште смернице су довољне да се закључи да свирати гитару озвучену микрофоном у јако тесном клубу без бине није посебно препоручљиво.
Вреди да напоменем и један изузетак. Наиме, пре нешто више од 20 година сам свирао у малом џез саставу, и ја сам свирао суви акустични џез-бокс – Gibson L5. Мој задатак је био да гитару користим као у ери свинга, да неуморно обезбеђујем хармонску пратњу. Ако сте имали прилике да чујете квинтет у коме су свирали Ренарт и Грапели, онда вам је прилично јасно како то звучи – гитара више фали кад престане да свира пратњу него што се перфектно чује док свира, и прво приметимо да фали перкусивни моменат у свирци када гитариста који пумпа акорде стане са окидањем жица. Иста је ствар рецимо и у кафанским оркестрима код нас – поред хармонике и виолине акустична гитара нема шта да тражи као соло инструмент, и углавном се чује као низ одсечних перкусивних елемената, а трајање тона је сувише кратко да бисмо могли да чујемо подлогу која пуни простор као неки тепих са синтисајзера. Управо због тога се и свира са истрзавањем, не би ли се звук попунио том хармонском подлогом, а то истрзавање чујемо као перкусивни зачин. И ту нема много велике разлике када се свира на суво, или када се свира на микрофон. Гитара се ту тешко чује у миксу, и има корисну улогу докле год се држи те свинг зоне. Силом прилика сам у том малом џез саставу свирао озвучен динамичким микрофоном. Што би се рекло – све је било погрешно у теорији, али је резултат био сасвим прихватљив за такву свирку. Да је требало да радим неки кантауторски наступ где треба да се чују лепа разлагања, и акорди који лепо звоне у простору – то би била велика грешка, ништа се то не би чуло у таквом простору и са таквим микрофоном. Ово напомињем да бисте имали у виду да су све ове информације само оквир кога можете да се придржавате, а и не морате да га се придржавате, сасвим је у реду да се експериментише. Дакле све ове информације третирајте као зицер варијанте, сценарије за ситуације када немате времена да експериментишете.
Када акустична гитара озвучена магнетом – свашта је у игри. На основу описа из претходног одељка је јасно да постоји много различитих магнета, и да им перформансе озбиљно варирају у зависности од цене. У теорији би озвучавање магнетом требало да ради релативно успешно у било којој варијанти, од малог клуба до велике сцене, с тим да бих ја јефтиније магнете избегавао у јако тесним просторима за свирку, ту ван сваке сумње вреба микрофонија из сваког ћошка. Овде не постоји дефинитивни савет ни што се тиче подешавања, ни што се тиче модела. Свакако да постоје модели који раде успешно у свакој ситуацији, али имају доста високу цену. Претпоставка је да ретко ко носи изузетно скуп инструмент да би радио релативно скромно плаћну тезгу у малом клубу, а стављати много скупу озвуку на релативно јефтину гитару и нема много смисла. Овде свакако има превише непознатих у једначини тако да је овде једини ваљан савет да се еспериментише, посебно ако постоји могућност да се позајми одређени магнет пре него што се купи.
Пиезо озвука је ван сваке сумње најбезболније решење за мале клубове. Са гуменим чепом преко отвора врло је мала шанса да дође до микрофоније, гитариста је мобилан на сцени, а озвучење је често такво да публика и не би приметила да би он могао да буде и мало веродостојнији, да боље прикаже звук акустичног инструмента. Као што са већ поменуо, уз додатну електронику и то може мало да се поправи и да звук буде доста пристојан. На већој сцени, где постоји могућност озвучавања микрофоном, пиезо и даље може да има употребну вредност у саставима где би се гитара без пиезо озвуке тешко пробила у миксу. И ово тумачите мало еластичније – постје овакви микрофони и онакви микрофони, као и оваакви тонци и онакви тонци. Неко уме да подеси чудо од тона, а неко не уме. Дакле причамо о мање-више сигрним варијантама, и не можемо да покријемо баш сваку варијанту, јер их је код озвучавања акустичне гитаре баш много, будући да се гитара користи у безброј различитих жанрова и састава.
У наредном прилогу бавићмо се разгласним уређајима и појачалима.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Svaka čast na tekstu! ![bow :bow:](./images/smilies/mf_bow.gif)
![bow :bow:](./images/smilies/mf_bow.gif)
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
![+1 :1:](./images/smilies/1.gif)
Ovako treba da rade moderatori, a ne kao neki koji mesecima pripremaju tri puta manji clanak i na kraju ga ne objave
*whistles innocently*
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Кроз какав уређај ће публика да слуша ту акустичну гитару која је озвучена на један од поменутих начина? Ово је прилично компликовано питање. Пре свега, то зависи од простора у коме се одржава наступ, од састава оркестра, од жанра, од гласноће... Има ту још много параметара које треба узети у обзир.
Да прво идемо на брзо решење, па ћемо детаљније да претресамо друге комбинације. Где постоји разглас – ван сваке сумње треба да се повеже гитара на миксер и завршена прича. Све друге комбинације треба да се разматрају само ако не постоји разглас.
Да мало претресемо друге варијанте...
Убедљиво најгора варијанта је да се користи појачало за електричну гитару, мада у већем бенду и то може да прође посебно ако је у питању мало бучнија свирка. Проблем је то што акустична гитара захтева што транспарентније пропуштање звука, а појачала за електричну гитару нису тако конципирана, праве се да имају неки свој глас, да боје тон на одређени начин. Дакле ако неко наступа самостално, или у веома малом саставу, а посебно у саставу који свира неку дискретнију музку где је потребно да се чују најсуптилнији звуци акустичне гитаре – свакако треба да се заобиђе појачало за електричну гитару.
Следеће решење не могу скроз да препоручим будући да немам адекватне техничке податке, али мени је вршило посао. Важно је да кажем да се ради о решењу коме сам прибегавао пре двадесетак година, када уопште није било тако једноставно да се дође до техничких података и савета, не само зато што се није користио интернет него и зато што се генерално мало причало о техници, уопште се не сећам да сам у правом мору музичара с којима сам сарађивао знао и једног човека који барата са толиким силним подацима које данас просечно искусан музичар познаје као азбуку. Елем, често сам повезивао акустичну гитару на појачало за клавијатуре. Имало је неки велики звучник, највероватније од 15 инча, и једну хорну. Никакве друге спецификације не бих знао да наведем, али знам да је то давало врло задовољаваући тон. Данас и не срећем клавијатуристе који имају баш појачало, или набаве сопствени разглас, или користе разглас који се налази у локалу у коме свирају, па не бих умео да повучем паралеле. Једно је сигурно – и клавијатуре траже транспарентно пропуштање тона, па ту постоји нека логична спона између акустичне гитаре и кавијатура. Дакле овде једино можете да верујете мом утиску, не могу да вам понудим никакве конкрете податке о техничким предностима или недостацима овог решења.
Да прво идемо на брзо решење, па ћемо детаљније да претресамо друге комбинације. Где постоји разглас – ван сваке сумње треба да се повеже гитара на миксер и завршена прича. Све друге комбинације треба да се разматрају само ако не постоји разглас.
Да мало претресемо друге варијанте...
Убедљиво најгора варијанта је да се користи појачало за електричну гитару, мада у већем бенду и то може да прође посебно ако је у питању мало бучнија свирка. Проблем је то што акустична гитара захтева што транспарентније пропуштање звука, а појачала за електричну гитару нису тако конципирана, праве се да имају неки свој глас, да боје тон на одређени начин. Дакле ако неко наступа самостално, или у веома малом саставу, а посебно у саставу који свира неку дискретнију музку где је потребно да се чују најсуптилнији звуци акустичне гитаре – свакако треба да се заобиђе појачало за електричну гитару.
Следеће решење не могу скроз да препоручим будући да немам адекватне техничке податке, али мени је вршило посао. Важно је да кажем да се ради о решењу коме сам прибегавао пре двадесетак година, када уопште није било тако једноставно да се дође до техничких података и савета, не само зато што се није користио интернет него и зато што се генерално мало причало о техници, уопште се не сећам да сам у правом мору музичара с којима сам сарађивао знао и једног човека који барата са толиким силним подацима које данас просечно искусан музичар познаје као азбуку. Елем, често сам повезивао акустичну гитару на појачало за клавијатуре. Имало је неки велики звучник, највероватније од 15 инча, и једну хорну. Никакве друге спецификације не бих знао да наведем, али знам да је то давало врло задовољаваући тон. Данас и не срећем клавијатуристе који имају баш појачало, или набаве сопствени разглас, или користе разглас који се налази у локалу у коме свирају, па не бих умео да повучем паралеле. Једно је сигурно – и клавијатуре траже транспарентно пропуштање тона, па ту постоји нека логична спона између акустичне гитаре и кавијатура. Дакле овде једино можете да верујете мом утиску, не могу да вам понудим никакве конкрете податке о техничким предностима или недостацима овог решења.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Појачало за акустичну гитару... Е овде се ствар компликује. Одмах да кажем да сам на ова појачала интензивније натрчавао тек у протеклих 10 година, а да их у време када сам ја тек почињао да се појављујем пред публиком није користио ама баш нико. Испрва сам био одушевљен чињеницом да се из релативно компактне направе добија тон који је поприлично сличан тону који могу да чујем из разгласа. Затим су почели да се виђају све чешће и модели који имају одвојене улазе за микрофон и за инструмент. Будући да су оба улаза имали одвојене контроле, то је већ био двоканални разглас спакован у једну кутију, да кажемо да је то некакав комбо разглас
. Оваква појачала су прављена за некога ко наступа сам, па свира акустичну гитару и пева, но мени је тај микрофонски улаз тада био занимљив из сасвим других разлога, то ми је деловало као идеално решење за комбиновану озвуку – магнет или пиезо се копча на инструментални улаз,а контензаторски мирофон на микрофонски улаз. Међутим, у пракси се показало да то баш и није тако практично како ми се учинило. То је ипак слабо озвучење, и може да врши посао само у малим локалима, где је све преблизу једно другом, и тај микрофон онда хвата свашта, буде ту много шума и брума. Све у свему – није комбинација коју препоручујем. Једноставно треба користити ово појачало с 2 канала за ону намену за коју је и прављено – као озвучење за one man band.
Где је сад ту компиковани део са појачалом за акустичне гитаре? Невоља је што се поставља питање где заправо може да се користи овакво појачало. Наиме, мој онлајн другар, канадски кантаутор Ден Фрешет на Мартин акустичну гитару ставља K and K Pure Mini магнет, затим све то иде кроз Red Eye претпојачало до Fishman Loudbox Artist појачала. Ден пева и свира, врло често сам наступа, а доста сарађује и са Лoрел Томсен, америчком виолнисткињом. Када су заједно на турнеји, користе 2 Fishman Loudbox Artist појачала, једно за Лoрел, друго за Дена. Откуд то да сам њега узео као пример? Па Ден наступа у најразличитијим локалима, од малих кафића до правих концертних простора скромнијих димензија, а веома често наступа и код својих фанова. Огласи која му је рута на турнеји, и упита ко је вољан да угости њега и скромну публику у кући. Дакле човек је свирао у свакојаким просторијама, и његово искуство ми делује доста корисно. Он каже да у нешто већим просторима користи појачало за акустичну гитару као монитор, а из појачала иде у разглас.У малим локалима може да се ослони на гласноћу појачала, то му је једино озвучење, само треба да води рачуна да не стоји тачно испред појачала, јер онда има микрофоније.
Будући да пар година повремено сарађујем са певачицом која помало свира клавијатуре, помислио сам да и ми можемо да се провучемо с 2 појачала за акустичне гитаре, ово Деново искуство ми је деловало охрабрујуће. Онда сам се и овде на форуму мало распитивао и добио врло користан савет, који сам проверiо у пракси. Наиме, препоручено ми је да ипак идемо на разглас, и да се не ослањамо на 2 појачала за акустичне гитаре. Главни пробем је у ствари постављање појачала. Ако стоји на поду, чак и кад је намештено под углом, овакво појачало тешко да може да се надгласа са посетиоцима кафића и малих клубова, посебно ако не постоји никаква бина. С друге стране, када се појачало подигне тако да је од прилике у висини глава посетиоца, све с команде појачала постављене превисоко, врло је непрактично за употребу. Није ми било јасно зашто то код Дена функционише, а моје искуство је показало да је савет који сам добио овде ипак употребљивији. Одговор и није так компликован, само ми није одмах па на памет. Наиме, Ден не свира обраде, него изводи свој материјал, и људи који долазе да га чују нису мртво озбиљни као публика која слуша оперу, али дефинитвно обраћају пажњу на наступ. У домаћим условима екипа која свира обраде треба да забавља публику на другачији начин, локали су обично претесни и преамбициозно напуњени столовима, прстор је често препуњен посетиоцима, и готово да нигде не постоји бина. Дакле ефиксност појачала не може да се посматра независно од величине просторије, врсте музике која се изводи и очекивања публике.
Где би онда било корисно појачало за акустичну гитару? Ван сваке сумње ово је користан комад опреме као монитор на већој сцени. Сигурно може да буде практично решење за уличног музичара. Такође може да буде употребљиво решење на местима где се свира репертоар који није мого нападан, него је дискретна музика која омогућава посетиоцима да разговарају. У случају да је публика спремна да слуша кантауторски наступ – такође је могуће да се прође са оваквим појачалом. Међутим, тамо где се очекује да музика буде живахна и доста гласна, где је ограничен број места за седење и доста посетилаца стоји, а простор је тесан и не баш акустичан – мислим да оваква појачала не могу да заврше посао до краја. Ту бих се увек пре ослонио на разглас. Није у питању само снага, него могућност позиционирања и практичност употребе.
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Где је сад ту компиковани део са појачалом за акустичне гитаре? Невоља је што се поставља питање где заправо може да се користи овакво појачало. Наиме, мој онлајн другар, канадски кантаутор Ден Фрешет на Мартин акустичну гитару ставља K and K Pure Mini магнет, затим све то иде кроз Red Eye претпојачало до Fishman Loudbox Artist појачала. Ден пева и свира, врло често сам наступа, а доста сарађује и са Лoрел Томсен, америчком виолнисткињом. Када су заједно на турнеји, користе 2 Fishman Loudbox Artist појачала, једно за Лoрел, друго за Дена. Откуд то да сам њега узео као пример? Па Ден наступа у најразличитијим локалима, од малих кафића до правих концертних простора скромнијих димензија, а веома често наступа и код својих фанова. Огласи која му је рута на турнеји, и упита ко је вољан да угости њега и скромну публику у кући. Дакле човек је свирао у свакојаким просторијама, и његово искуство ми делује доста корисно. Он каже да у нешто већим просторима користи појачало за акустичну гитару као монитор, а из појачала иде у разглас.У малим локалима може да се ослони на гласноћу појачала, то му је једино озвучење, само треба да води рачуна да не стоји тачно испред појачала, јер онда има микрофоније.
Будући да пар година повремено сарађујем са певачицом која помало свира клавијатуре, помислио сам да и ми можемо да се провучемо с 2 појачала за акустичне гитаре, ово Деново искуство ми је деловало охрабрујуће. Онда сам се и овде на форуму мало распитивао и добио врло користан савет, који сам проверiо у пракси. Наиме, препоручено ми је да ипак идемо на разглас, и да се не ослањамо на 2 појачала за акустичне гитаре. Главни пробем је у ствари постављање појачала. Ако стоји на поду, чак и кад је намештено под углом, овакво појачало тешко да може да се надгласа са посетиоцима кафића и малих клубова, посебно ако не постоји никаква бина. С друге стране, када се појачало подигне тако да је од прилике у висини глава посетиоца, све с команде појачала постављене превисоко, врло је непрактично за употребу. Није ми било јасно зашто то код Дена функционише, а моје искуство је показало да је савет који сам добио овде ипак употребљивији. Одговор и није так компликован, само ми није одмах па на памет. Наиме, Ден не свира обраде, него изводи свој материјал, и људи који долазе да га чују нису мртво озбиљни као публика која слуша оперу, али дефинитвно обраћају пажњу на наступ. У домаћим условима екипа која свира обраде треба да забавља публику на другачији начин, локали су обично претесни и преамбициозно напуњени столовима, прстор је често препуњен посетиоцима, и готово да нигде не постоји бина. Дакле ефиксност појачала не може да се посматра независно од величине просторије, врсте музике која се изводи и очекивања публике.
Где би онда било корисно појачало за акустичну гитару? Ван сваке сумње ово је користан комад опреме као монитор на већој сцени. Сигурно може да буде практично решење за уличног музичара. Такође може да буде употребљиво решење на местима где се свира репертоар који није мого нападан, него је дискретна музика која омогућава посетиоцима да разговарају. У случају да је публика спремна да слуша кантауторски наступ – такође је могуће да се прође са оваквим појачалом. Међутим, тамо где се очекује да музика буде живахна и доста гласна, где је ограничен број места за седење и доста посетилаца стоји, а простор је тесан и не баш акустичан – мислим да оваква појачала не могу да заврше посао до краја. Ту бих се увек пре ослонио на разглас. Није у питању само снага, него могућност позиционирања и практичност употребе.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Што се тиче малих појачала за аустичне гитаре каква се нуде у гитарским пакетима... Немам добро мишљење о њима, пре свега јер не видим коју функцију обављају. Јасно ми је зашто се праве мала појачала за вежбање у кућним условима за електричну гитару, будући да без појачала електрична гитара не може никако да се чује. С друге стране, собно појачало за аксутичну гитару је дефинитивно справа сумњиве употребне вредности. Акустична гитара је свакако довољно гласна за собу, а та мала појачала свакако нису довољно снажна за било какву другу употребу. Коначно, појачала мале снаге и малих димензија имају и звучник малог пречника, и на већој гласноћи једноставно не дају задовољавајући квалитет и пуноћу тона. Као што се да приметити, у више наврата смо овде помињали то јурење тона који је што сроднији правом тону акустичног инструмента, тако да нема разлога да се то занемари када причамо о томе шта звучник реално може да погура.
Још пар речи о разгласу. Сами звучници разгласног система су изузетно универзалан део опреме. Они звучници који су по снази довољни за мали простор могу сасвим фино да послуже као монитор за већи простор, а разглас на разне начине може да послужи музичарима разних профила, ван сваке сумње је универзалније решење од појачал за акустичну гитару. Уколико је у питању гитариста који само свира акустичну гитару а не пева, за њега је довољан и један активни звучник, будући да такви звучници најчешће имају XLR конектор на који се накачи гитара. Уз додатак пасивног миксера, та једна звучна кутија ће да послужи ако гитариста приде и пева. 2 актива звучника са пасивним миксером сасвим лепо ће да послуже малој акустичној постави. Наравно, прича о разгласу не може да се смести у свега пар реченица. Поменуо сам само комбинацију која ми је препоручена, и коју сам много пута испробао уживо, па могу са сигурношћу да тврдим да је то функционална комбинација. Као што сам већ раније поменуо - није на одмет испробати и друге варијанте, ако за то имате прилике и времена - зашто да не! Ово је просто пречица за људе који нису заинтересовани или нису у прилици да превише комбинују с опремом.
Још пар речи о разгласу. Сами звучници разгласног система су изузетно универзалан део опреме. Они звучници који су по снази довољни за мали простор могу сасвим фино да послуже као монитор за већи простор, а разглас на разне начине може да послужи музичарима разних профила, ван сваке сумње је универзалније решење од појачал за акустичну гитару. Уколико је у питању гитариста који само свира акустичну гитару а не пева, за њега је довољан и један активни звучник, будући да такви звучници најчешће имају XLR конектор на који се накачи гитара. Уз додатак пасивног миксера, та једна звучна кутија ће да послужи ако гитариста приде и пева. 2 актива звучника са пасивним миксером сасвим лепо ће да послуже малој акустичној постави. Наравно, прича о разгласу не може да се смести у свега пар реченица. Поменуо сам само комбинацију која ми је препоручена, и коју сам много пута испробао уживо, па могу са сигурношћу да тврдим да је то функционална комбинација. Као што сам већ раније поменуо - није на одмет испробати и друге варијанте, ако за то имате прилике и времена - зашто да не! Ово је просто пречица за људе који нису заинтересовани или нису у прилици да превише комбинују с опремом.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Како повезујемо акустичну гитару на разглас?
Уколико је гитара опремљена пасивним магнетом на звучном отвору, свакако је пожељно да између гитаре и миксера постоји претпојачало за акустичну гитару. Ово код одређених магнета важи и када се гитара повезује на појачало, једноставно излазни сигнал магнета није довољно јак. Код пиезо озвуке претпојачало је најчешће већ на гитари, па не постоји проблем недовољно јаког сигнала. Тамо где је намештена пасивна пиезо озвука такође се препоручује употреба претпојачала. Ова претпојачала поред основне функције често имају и разне друге корисне могућности. Многа имају notch филтер, на коме могу да се изолују одређене фреквенције које изазивају микрофонију. Такође су најчешће опремљена колом које модификује звук, што је пре свега корисно за гитаре са пиезо озвуком, будући да та модификација звука подразумева и то да ће непријатна праскавост пиезо озвуке да буде елиминисана, и да ће тон да добије неку топлију боју. Нека претпојачала имају и подешавања која опонашају тон различитих резонаторских кутија. Кад је само претпојачало у питању, еквилајзер је често далеко бољи од оних који се налазе на претпојачалима уграђеним на гитарама с пиезо озвуком. Коначно, ту је и уграђени DI box који претвара небалансирани излазни сигнал из гитаре у балансирани излазни сигнал који је примерен миксети. Овде не могу да дајем било какве додатне информације, просто преносим оно што је мени речено - кад идем у разглас, треба да се постарам да испоручим балансирани сигнал. Е сад, било је људи који су обавезно проверавали да ли имам одговарајућу справу која ће да "испегла" сигнал, јер ми другачије нису дозвољавали да се накачим на њихов разглас, а било је и људи који нису никад чули за DI box. Нисам техничко лице, и никад ме није интересовало да се превише удубљујем у тематику, просто сам радио оно што ми препоруче. Знам да има модела акустични гитара који имају 2 излаза, један је TRS, небалансирани, а други је XLR, балансирани. Такође готово сва претпојачала имају двојаке излазе, где се често небалансирани обележава као излаз за појачало, а балансирани као излаз за миксер. Моја је претпоставка да постоји разлог зашто се о томе води рачуна, и зашто је ова опрема за акустичну гитару тако конципирана, али не могу да дам прецизне информације и задовољавајућа техничка упутства. Свакако у разглас идем искључиво преко претпојачала које има DI box, а претпостављам да ће се већ наћи неко ко може да вам да неко смислено објашњење зашто се препоручује употреба истог.
Вреди још поменути и ефекте. Већина ефект педала које се користе за електричну гитару могу да се користе и за озвучену акустичну гитару, односно не постоји никаква техничка препрека да се користе сви ефекти, али је питање колико је корисно користити неке од њих. Већина акустичара који користе разне ефекте радије одабира процесор него низ засебних педала. Овде су акустичари у нешто бољем положају од гитариста који свирају електричну гитару. Наиме, јефтиније дигиталне направе обично не дају онај тон за којим већина музичара који свирају електричну гитару жуди. Код акустичне гитаре ситуација је другачија, акустика захтева чист, транспарентни звук, и ту употреба дигиталних ефеката углавном не звучи погрешно нити недорађено. Процесори такође имају двојаке излазе, небалансиране и балансиране. О ефектима и процесорима свакако може да се испреда бескрајно много прича, али будући да они нису од пресудног значаја у овој причи сада им не бих посветио више пажње.
Овим завршавам овај преглед основних елемената потребних за свирање акустичне гитаре уживо. Надам се да су сви битни аспекти покривени, и да ће неко моћи да допуни моје излагање тамо где сам због недовољне техничке образованости остао недоречен.
Уколико је гитара опремљена пасивним магнетом на звучном отвору, свакако је пожељно да између гитаре и миксера постоји претпојачало за акустичну гитару. Ово код одређених магнета важи и када се гитара повезује на појачало, једноставно излазни сигнал магнета није довољно јак. Код пиезо озвуке претпојачало је најчешће већ на гитари, па не постоји проблем недовољно јаког сигнала. Тамо где је намештена пасивна пиезо озвука такође се препоручује употреба претпојачала. Ова претпојачала поред основне функције често имају и разне друге корисне могућности. Многа имају notch филтер, на коме могу да се изолују одређене фреквенције које изазивају микрофонију. Такође су најчешће опремљена колом које модификује звук, што је пре свега корисно за гитаре са пиезо озвуком, будући да та модификација звука подразумева и то да ће непријатна праскавост пиезо озвуке да буде елиминисана, и да ће тон да добије неку топлију боју. Нека претпојачала имају и подешавања која опонашају тон различитих резонаторских кутија. Кад је само претпојачало у питању, еквилајзер је често далеко бољи од оних који се налазе на претпојачалима уграђеним на гитарама с пиезо озвуком. Коначно, ту је и уграђени DI box који претвара небалансирани излазни сигнал из гитаре у балансирани излазни сигнал који је примерен миксети. Овде не могу да дајем било какве додатне информације, просто преносим оно што је мени речено - кад идем у разглас, треба да се постарам да испоручим балансирани сигнал. Е сад, било је људи који су обавезно проверавали да ли имам одговарајућу справу која ће да "испегла" сигнал, јер ми другачије нису дозвољавали да се накачим на њихов разглас, а било је и људи који нису никад чули за DI box. Нисам техничко лице, и никад ме није интересовало да се превише удубљујем у тематику, просто сам радио оно што ми препоруче. Знам да има модела акустични гитара који имају 2 излаза, један је TRS, небалансирани, а други је XLR, балансирани. Такође готово сва претпојачала имају двојаке излазе, где се често небалансирани обележава као излаз за појачало, а балансирани као излаз за миксер. Моја је претпоставка да постоји разлог зашто се о томе води рачуна, и зашто је ова опрема за акустичну гитару тако конципирана, али не могу да дам прецизне информације и задовољавајућа техничка упутства. Свакако у разглас идем искључиво преко претпојачала које има DI box, а претпостављам да ће се већ наћи неко ко може да вам да неко смислено објашњење зашто се препоручује употреба истог.
Вреди још поменути и ефекте. Већина ефект педала које се користе за електричну гитару могу да се користе и за озвучену акустичну гитару, односно не постоји никаква техничка препрека да се користе сви ефекти, али је питање колико је корисно користити неке од њих. Већина акустичара који користе разне ефекте радије одабира процесор него низ засебних педала. Овде су акустичари у нешто бољем положају од гитариста који свирају електричну гитару. Наиме, јефтиније дигиталне направе обично не дају онај тон за којим већина музичара који свирају електричну гитару жуди. Код акустичне гитаре ситуација је другачија, акустика захтева чист, транспарентни звук, и ту употреба дигиталних ефеката углавном не звучи погрешно нити недорађено. Процесори такође имају двојаке излазе, небалансиране и балансиране. О ефектима и процесорима свакако може да се испреда бескрајно много прича, али будући да они нису од пресудног значаја у овој причи сада им не бих посветио више пажње.
Овим завршавам овај преглед основних елемената потребних за свирање акустичне гитаре уживо. Надам се да су сви битни аспекти покривени, и да ће неко моћи да допуни моје излагање тамо где сам због недовољне техничке образованости остао недоречен.
-
- Posts: 13
- Joined: 31 May 2010, 06:16
- Location: Novi Sad
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Hm... ovako:
Kao prvo što mi je delovalo čudno jeste informacija da magneti izazivaju mikrofoniju (tj. više mikrofonije nego piezzo)... Koje magnete si koristio? Jer, informacije na koje sam ja naišao i skromno lično iskustvo potvrđuju da je obrnuto...
Elem, piezzo (oni u kobilici, a pogotovo oni koji se "lepe" na površinu instrumenta ili ispod kobilice) su skloniji ka mikrofoniji nego magneti, zbog načina na koji kupe zvuk. (piezzo kupi mehaničke vibracije drveta, odnosno kobilice, dok magneti kupe vibracije žica u magnetnom polju)
Kao drugo, K&K Pure Mini sačinjavaju 3 transducer diska koji se lepe ispod kobilice, a ne magneti. Možda te je to zbunilo?
Edit-ovaću post kada pročitam ponovo sve, jer zaboravih šta sam sve želeo da napišem.
Sve u svemu, ima dosta korisnih informacija za buduće "tezgaroše".
Kao prvo što mi je delovalo čudno jeste informacija da magneti izazivaju mikrofoniju (tj. više mikrofonije nego piezzo)... Koje magnete si koristio? Jer, informacije na koje sam ja naišao i skromno lično iskustvo potvrđuju da je obrnuto...
Elem, piezzo (oni u kobilici, a pogotovo oni koji se "lepe" na površinu instrumenta ili ispod kobilice) su skloniji ka mikrofoniji nego magneti, zbog načina na koji kupe zvuk. (piezzo kupi mehaničke vibracije drveta, odnosno kobilice, dok magneti kupe vibracije žica u magnetnom polju)
Kao drugo, K&K Pure Mini sačinjavaju 3 transducer diska koji se lepe ispod kobilice, a ne magneti. Možda te je to zbunilo?
Edit-ovaću post kada pročitam ponovo sve, jer zaboravih šta sam sve želeo da napišem.
Sve u svemu, ima dosta korisnih informacija za buduće "tezgaroše".
-
- Posts: 13
- Joined: 31 May 2010, 06:16
- Location: Novi Sad
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Pošto nisam u mogućnosti da editujem post, moraću u novom da napišem ostatak:
Edit:
Par stvari koje bih dodao:
Postoje dve vrste piezzo ozvuke:
1)Piezzo diskovi koji se "lepe" ili u rezonatorsku kutiju (ispod kobilice najčešće) ili na sam instrument (nešto iza kobilice ili na samu kobilicu). Nazivaju se još u kontaktnim mikrofonima.
Ovaj način ozvuke je jako sklon mikrofoniji, ... ali dobijete, posle mikrofona, najprirodniji zvuk vašeg instrumenta. (posebno ako se koristi više ovakvih diskova u kombinaciji)
Zbog jako velike izlazne impedanse i niskog signala, ovakva ozvuka zahteva pretpojačalo/DI box. (Sva pretpojačala su ujedno i DI boxovi, ili bi trebala biti)
2)"Pod sedlom" (Under the saddle) piezzo.
Ozvuka sa kojom "dolazi" većina gitara koje koristimo. Tanki piezzo element se stavlja u kobilicu, ispod sedla i kupi vibracije koje žice i, u manjoj meri, rezonatorska kutija prenose na sedlo.
Manje sklon mikrofoniji od "diskova", ali zna biti zeznut, jer, ukoliko se ne installira dobro, balans žica može da varira (neke žice se čuju glasnije od ostalih). Sklon piezzo "quack-u" (ne znam kako to drugačije da nazovem), koji mnogi mrze.
Zahteva pretpojačalo/DI box.
Što se tiče magnetne ozvuke, veliki problem, koji Kristijan, čini mi se, nije pomenuo, jeste: Balans zvuka.
Zbog različite visine žica na vašoj gitari i činjenice da su dve žice ogoljene, dok su ostale obmotane ne tako magnetno aktivnim materijalom (legurom bakra), neke žice će se čuti glasnije od drugih.
Zbog ovoga najbolje je, ako ste se već odlučili za magnet, uzeti podesivi. (koji ima šrafiće za podešavanje visine samog magneta, samo nemojte da ih pomešate sa šrafićima za pričvršćivanje pick-upa). Ali, isti ti magneti su, naravno, dosta skuplji.
Drugi problem sa magnetima jeste šum. Ukoliko je magnet single coil, ponašaće se kao antena i hvatati 50-60Hz šum drugih elektronskih uređaja u okruženju. Snimanje sa ovakvim magnetima je noćna mora, dok su, u principu, prihvatljivi za žive svirke.
Humbucker (magneti sa dva namotaja) nemaju ovaj problem. Ali, su, naravno, skuplji. xD
Još jedan način uklanjanja šuma jesu noise supressor pedale (ne one koje eliminišu samo šum uzemljenja, jer one samo "isključe uzemljenje", ali ništa ne urade sa šumom izazvanim od strane magneta).
Single coil i humbucker-i se razlikuju i u zvuku. Nekima se sviđaju jedni, nekima drugi... taj deo je stvar ukusa.
Uz magnete, generalno, nije potrebno pretpojačalo, jer je izlazna impedansa par hiljada Om-a (Izlazna impedansa piezza je od par stotina hiljada do par miliona), a "ulazna impedansa" većine mikseta je do 1k Oma. Zbog ovoga, zvuk koji dobijete kada priključite piezzo bez pre-ampa/DI box-a biti užasan... i nemoguće ga je ispraviti.
Dok je sa magnetima moguće raditi. (Moraćete malo više da ga pojačate na mikseti, ali... "proći će")
Naravno, preporučljivo je da imate nekakvo pretpojačalo, što zbog podešavanja i pojačavanja bez trčanja do miksete, što zbog impedanse i jačine signala.
Edit:
Par stvari koje bih dodao:
Postoje dve vrste piezzo ozvuke:
1)Piezzo diskovi koji se "lepe" ili u rezonatorsku kutiju (ispod kobilice najčešće) ili na sam instrument (nešto iza kobilice ili na samu kobilicu). Nazivaju se još u kontaktnim mikrofonima.
Ovaj način ozvuke je jako sklon mikrofoniji, ... ali dobijete, posle mikrofona, najprirodniji zvuk vašeg instrumenta. (posebno ako se koristi više ovakvih diskova u kombinaciji)
Zbog jako velike izlazne impedanse i niskog signala, ovakva ozvuka zahteva pretpojačalo/DI box. (Sva pretpojačala su ujedno i DI boxovi, ili bi trebala biti)
2)"Pod sedlom" (Under the saddle) piezzo.
Ozvuka sa kojom "dolazi" većina gitara koje koristimo. Tanki piezzo element se stavlja u kobilicu, ispod sedla i kupi vibracije koje žice i, u manjoj meri, rezonatorska kutija prenose na sedlo.
Manje sklon mikrofoniji od "diskova", ali zna biti zeznut, jer, ukoliko se ne installira dobro, balans žica može da varira (neke žice se čuju glasnije od ostalih). Sklon piezzo "quack-u" (ne znam kako to drugačije da nazovem), koji mnogi mrze.
Zahteva pretpojačalo/DI box.
Što se tiče magnetne ozvuke, veliki problem, koji Kristijan, čini mi se, nije pomenuo, jeste: Balans zvuka.
Zbog različite visine žica na vašoj gitari i činjenice da su dve žice ogoljene, dok su ostale obmotane ne tako magnetno aktivnim materijalom (legurom bakra), neke žice će se čuti glasnije od drugih.
Zbog ovoga najbolje je, ako ste se već odlučili za magnet, uzeti podesivi. (koji ima šrafiće za podešavanje visine samog magneta, samo nemojte da ih pomešate sa šrafićima za pričvršćivanje pick-upa). Ali, isti ti magneti su, naravno, dosta skuplji.
Drugi problem sa magnetima jeste šum. Ukoliko je magnet single coil, ponašaće se kao antena i hvatati 50-60Hz šum drugih elektronskih uređaja u okruženju. Snimanje sa ovakvim magnetima je noćna mora, dok su, u principu, prihvatljivi za žive svirke.
Humbucker (magneti sa dva namotaja) nemaju ovaj problem. Ali, su, naravno, skuplji. xD
Još jedan način uklanjanja šuma jesu noise supressor pedale (ne one koje eliminišu samo šum uzemljenja, jer one samo "isključe uzemljenje", ali ništa ne urade sa šumom izazvanim od strane magneta).
Single coil i humbucker-i se razlikuju i u zvuku. Nekima se sviđaju jedni, nekima drugi... taj deo je stvar ukusa.
Uz magnete, generalno, nije potrebno pretpojačalo, jer je izlazna impedansa par hiljada Om-a (Izlazna impedansa piezza je od par stotina hiljada do par miliona), a "ulazna impedansa" većine mikseta je do 1k Oma. Zbog ovoga, zvuk koji dobijete kada priključite piezzo bez pre-ampa/DI box-a biti užasan... i nemoguće ga je ispraviti.
Dok je sa magnetima moguće raditi. (Moraćete malo više da ga pojačate na mikseti, ali... "proći će")
Naravno, preporučljivo je da imate nekakvo pretpojačalo, što zbog podešavanja i pojačavanja bez trčanja do miksete, što zbog impedanse i jačine signala.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Хвала ти на корисним допунама.
Е сад, да објасним којом сам се логиком водио у овом упутству. Гледао сам шта је то најдоступније од опреме код нас, и пре свега размишљао о томе шта ће да уради неко ко рецимо има акустичну гитару коју треба да оспособи за свирање уживо. Прво и најједноставније је да се купи неки јефтинији магнет. Нема модификација гитаре, улагање је релативно мало. По мом искуству, ти магнети од 35 до 60 евра јесу склони микрофонији, али баш сам код магнета посебно нагласио да се свашта од перформанси битно мења с ценом. MagMic нема никакве недостатке што се мене тиче, али кошта као 2 гитаре с каквима обично новајлије крећу да тезгаре по малим локалима.
Друго, врло је корисно што си поменуо пиезо елементе који не иду у сендвич између седла и кобилице. Што се мене тиче, таква озвука даје нешто природнији звук. Међутим, то код нас готово уопште не може да се нађе по продавницама. Оно што знам поуздано јесте да се људи устежу да монтирају овакву озвуку, јер нису сигурни како ће касније да је одстране ако им се не допадне, односно ако хоће да је продају, а знам да су и трговци мање више незаинтересовани да то набављају. Имао сам прилике да свирам на гитарама и једном укулелеу које су озвучене са D-Tar Soundspots и K&K Twinspot пиезо елементима који се монтирају на горњу почу резонатора, и мени се то више допало од пиезо елемента испод седла. Међутим, изузев једног кратког периода када је D-Tar озвуку држао Music Trade, нигде другде нисам наишао на озбиљнију озвуку овог типа. Music Media Centar је једно време имао пар Schaller модела сличног типа, али је било потпуно немогуће доћи до било каквих информација од корисника, и нисам никад наишао на некога ко поседује инструмент који је овом опремом озвучен, па да могу да чујем тачно о чему се ради. Када су једном продали ту прву туру - мислим да више нису набављали овакву озвуку.
Било како било, сјајно би било када би сваки технички податак и свако искуство које имаш поделио у оквиру ове теме. Све горе наведено јесу опште смернице, и ма како опширно да делује- то су грубе смернице, будући да по мом искуству озвучавање акустичног инструмента представља посебно изазован подухват.
Свакако би било корисно да се прича прошири на конкретне моделе сваког сегмента у ланцу озвуке, тако да се надам да ће још људи да подели своја искуства.
Е сад, да објасним којом сам се логиком водио у овом упутству. Гледао сам шта је то најдоступније од опреме код нас, и пре свега размишљао о томе шта ће да уради неко ко рецимо има акустичну гитару коју треба да оспособи за свирање уживо. Прво и најједноставније је да се купи неки јефтинији магнет. Нема модификација гитаре, улагање је релативно мало. По мом искуству, ти магнети од 35 до 60 евра јесу склони микрофонији, али баш сам код магнета посебно нагласио да се свашта од перформанси битно мења с ценом. MagMic нема никакве недостатке што се мене тиче, али кошта као 2 гитаре с каквима обично новајлије крећу да тезгаре по малим локалима.
Друго, врло је корисно што си поменуо пиезо елементе који не иду у сендвич између седла и кобилице. Што се мене тиче, таква озвука даје нешто природнији звук. Међутим, то код нас готово уопште не може да се нађе по продавницама. Оно што знам поуздано јесте да се људи устежу да монтирају овакву озвуку, јер нису сигурни како ће касније да је одстране ако им се не допадне, односно ако хоће да је продају, а знам да су и трговци мање више незаинтересовани да то набављају. Имао сам прилике да свирам на гитарама и једном укулелеу које су озвучене са D-Tar Soundspots и K&K Twinspot пиезо елементима који се монтирају на горњу почу резонатора, и мени се то више допало од пиезо елемента испод седла. Међутим, изузев једног кратког периода када је D-Tar озвуку држао Music Trade, нигде другде нисам наишао на озбиљнију озвуку овог типа. Music Media Centar је једно време имао пар Schaller модела сличног типа, али је било потпуно немогуће доћи до било каквих информација од корисника, и нисам никад наишао на некога ко поседује инструмент који је овом опремом озвучен, па да могу да чујем тачно о чему се ради. Када су једном продали ту прву туру - мислим да више нису набављали овакву озвуку.
Било како било, сјајно би било када би сваки технички податак и свако искуство које имаш поделио у оквиру ове теме. Све горе наведено јесу опште смернице, и ма како опширно да делује- то су грубе смернице, будући да по мом искуству озвучавање акустичног инструмента представља посебно изазован подухват.
Свакако би било корисно да се прича прошири на конкретне моделе сваког сегмента у ланцу озвуке, тако да се надам да ће још људи да подели своја искуства.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Још само ово да споменем у вези Pure Mini озвуке. Истина је, овде сам направио пропуст. Ден је увек свирао гитаре с магнетом. Када ми је послао податке о његовој тренутној опреми, једноставно сам претпоставио да је и даље магнет у питању, нисам проверио тачно о чему се ради. Сад кад погледам његову поруку, видим да спомиње endorsment deal, па верујем да је био мотивисан да направи заокрет у избору опреме
Хвала ти што си указао на ову грешку.
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
-
- Posts: 13
- Joined: 31 May 2010, 06:16
- Location: Novi Sad
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Moje iskustvo je uglavnom iz druge, treće ili pete ruke, tako da ako kažem nešto glupavo, molim te, ispravi me. xD
Što se magneta tiče, moguće je da mikrofoniju ne izaziva sam magnet, već mikrofoni koji kupe akustični zvuk gitare, zvuk sa razglasa, uz, naravno, loše "balansiran" zvuk magneta. (obično su te "mid" frekvencije koje su jače na većini magneta krivci za mikrofoniju) Ovaj moj zaključak (da su poprilično otporni na feedback) je čisto teorijski, ali, u praksi je to sve drugačije.
Voleo bih kada bi se neki tonac ubacio sa generalnim savetima kako EQ-ovati akustičnu gitaru, kada je u pitanju kombinacija gitara i vokal ili dve gitare i vokal u kojima se najčešće nađu ljudi koji tezgare akustično ... u tim situacijama moraš sam da se cimaš oko toga. jer retko postoji "in house" čovek koji to radi...
Mada, to zavisi od toliko različitih faktora, da možda ni nije dobra ideja davati savete, već pustiti ljude da se nauče iskustvom.
Mislim da su dobili Schaller ponovo u Mix-u (?) ... Ja sam gledao i njih, između ostalog, kada sam kupovao ozvuku. Nije mi se davalo 4k za nešto što ne može da se koristi bez DI boxa i što može, ali ne mora, da natera sve ljude koji su došli da me slušaju da stave prste u uši. (Dovoljno je moje sviranje za to. xD )
Ovaj tip ozvuke je super ako svirate gitaru, ukulele i... violinu, recimo, pa možete sva tri da ozvučite jednim pick-upom. (Sa malo igranja sa EQom na pre-ampu)
I još jedna stvar: Za koju god ozvuku da se odlučite, moraćete na istu da se "priviknete" jer nijedna neće reagovati na Vaš stil sviranja na način na koji reaguje gitara akustično.
Što se magneta tiče, moguće je da mikrofoniju ne izaziva sam magnet, već mikrofoni koji kupe akustični zvuk gitare, zvuk sa razglasa, uz, naravno, loše "balansiran" zvuk magneta. (obično su te "mid" frekvencije koje su jače na većini magneta krivci za mikrofoniju) Ovaj moj zaključak (da su poprilično otporni na feedback) je čisto teorijski, ali, u praksi je to sve drugačije.
Voleo bih kada bi se neki tonac ubacio sa generalnim savetima kako EQ-ovati akustičnu gitaru, kada je u pitanju kombinacija gitara i vokal ili dve gitare i vokal u kojima se najčešće nađu ljudi koji tezgare akustično ... u tim situacijama moraš sam da se cimaš oko toga. jer retko postoji "in house" čovek koji to radi...
Mada, to zavisi od toliko različitih faktora, da možda ni nije dobra ideja davati savete, već pustiti ljude da se nauče iskustvom.
Mislim da su dobili Schaller ponovo u Mix-u (?) ... Ja sam gledao i njih, između ostalog, kada sam kupovao ozvuku. Nije mi se davalo 4k za nešto što ne može da se koristi bez DI boxa i što može, ali ne mora, da natera sve ljude koji su došli da me slušaju da stave prste u uši. (Dovoljno je moje sviranje za to. xD )
Ovaj tip ozvuke je super ako svirate gitaru, ukulele i... violinu, recimo, pa možete sva tri da ozvučite jednim pick-upom. (Sa malo igranja sa EQom na pre-ampu)
I još jedna stvar: Za koju god ozvuku da se odlučite, moraćete na istu da se "priviknete" jer nijedna neće reagovati na Vaš stil sviranja na način na koji reaguje gitara akustično.
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Ma elektricna i cao, ako vec ima vapaja za akustarom, samo akustik simulator i cao ![Mr. Green :mrgreen:](./images/smilies/icon_mrgreen.gif)
![Mr. Green :mrgreen:](./images/smilies/icon_mrgreen.gif)
Re: Акустична гитара уживо. Озвучавање и друге пустоловине.
Моје... срце... неће... издрж...
Добро колега, па зар електрично игралиште није довољно велико?
![ziveli :ziveli:](./images/smilies/mfsmajli-pivo.gif)
![Mr. Green :mrgreen:](./images/smilies/icon_mrgreen.gif)
Добро колега, па зар електрично игралиште није довољно велико?
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
![ziveli :ziveli:](./images/smilies/mfsmajli-pivo.gif)
Who is online
Users browsing this forum: No registered users and 1 guest